MORNARIČKOJ PJEŠADIJI SAD-a, ČIJI SU PODVIZI I HRABROST
OSTAVILI TRAJAN TRAG NA SVIJET,
KAO I NA SRCA NJIHOVIH SUNARODNIKA.
lZRAŽAVAMO ZAHVALNOST ZA NJIHOVU POMOĆ
BEZ KOJE OVAJ FILM NE Bl BIO MOGUĆ.
Ovo je priča o četi marinaca, streljačkoj četi.
Ja sam vodnik Robert Dan, član te ćete.
Nalazili smo se u Guadal kanalu, a kada je proglašen sigurnim,
povučeni smo zbog odmora, oporavaka, popune i dodatne obuke.
Mornarička pješadija ima dugu obuku i dodatnu obuku...
Ma, pustimo to.
Nakon kanala, prebačeni smo u bazu Paekakariki, na Novi Zeland.
Tu nam je stigla zamjena marinaca iz SAD,
koje su bile udaljene dalekih 13.000 kilometara.
Sada vidim da si ti čovjek koji zna kako se živi.
- Pravi komfor. - Prava malarija.
- Malarija, a? Je li zarazna? - Ne, više nije. Možeš da ostaneš.
Ovdje ti je baš lijepo. Zovem se Regaci, Beni Regaci.
Bob Dan. Današnji dežurni dočasnik.
Sjajno. Upoznaj moje prijatelje. Ovaj krupni je "Zgodni" Dan Šipli.
- Zdravo. - Kakva građa!
Kad ga ribe vide, onesvijeste se. Ako preživi, pretvorit ću ga u zvijezdu!
A ova dvojica su Flinovi. Ovo je Edi, a ovo Frenk.
- Zdravo, Edi. - Zdravo, Bobe.
Oni ne piju. Već sam dobio njihovo pivo.
- A ovo je Džordži Helenopolis, Irac. - Zdravo, ortak.
- Odakle ti te karte? - Iz tvoje vreće na brodu. Zašto?
- Jer su moje, eto zašto. - Vidio sam dosta toga što nije.
- Hajde, daj mi ih. - Semper fi, Mek.
- Hej! - Pusti, to se događa 20 puta dnevno.
Znaš li odakle su oni? Iz Filadelfije, grada bratske ljubavi.
- Usput rečeno, tko zapovijeda? - Narednik Strajker.
- Kakav je? - Saznat ćeš sam.
U Novom Zelandu sam tek dva sata, a već kriju stvari od mene.
- Nadam se da zna što radi. - Možda dobijemo dozvolu za izlazak.
- Više nismo zamjena. - Gdje je on? Gdje je narednik?
Tu sam.
- Vidi, vidi, Strajker. - Zdravo, Tomase.
- Mislio sam da si ti u Prvoj. - Bio sam. Sjedite.
Samo sjedi, Tomase, bilo gdje.
Zovem se Strajker, Narednik John M. Strajker.
Vi ćete biti moja četa, streljačka četa.
Trojica od nas su već bili u akciji: vodnik Dan, Charlie Bas i ja.
Od nas ćete da učite. Na obuci ste učili iz knjiga.
Ovdje morate da se sjetite knjiga, i da naučite stvari koje ne pišu u njima.
Morate da učite brzo i točno.
Tko god ne bude slušao, zažalit će što se rodio.
Kad završim s vama, svi ćete se kretati i razmišljati kao jedan.
Ako ne budete, gotovi ste. Danas ste imali lijep, ugodan dan.
Nadam se da ste uživali u njemu jer vam je posljednji za dugo vremena.
Htjeli ste da se borite, i imat ćete priliku. Naučit ću vas kako.
Naučit ću vas ovako ili onako, ali ću to da uradim.
Komandant ove jedinice je kapetan Džojs.
Komandant voda je poručnik Baker. Narednik voda je narednik Rajt.
Ima li pitanja?
To je sve.
Od 10.000 narednika ja sam baš morao da nabasam na Strajkera!
Poznaješ ga od ranije?
Da. Bili smo zajedno u Kini.
Dva puta je spriječio da me unaprijede, a jednom me čak i prijavio.
Dobio sam 30 dana. On je tad bio stariji narednik.
Sigurno je negdje zabrljao kad su ga vratili na tri linije.
Zbog čega te prijavio?
Zbog... To nije važno! Važno je to što me prijavio!
Možda nije napisao priručnik, ali ga zato zna napamet. I to unatrag!
- Istetoviran mu je na grudima. - Sprijeda i odzada, Mek.
- Ti se ono zoveš Al Tomas? - Da.
- Zar nisi bio bokser? - Samo u Mornarici.
- Ostao sam drugi u teškoj kategoriji. - Reci mu od koga si izgubio.
Od Strajkera. Čista sreća.
Ja ću da budem tvoj novi menadžer.
Reci mu zašto si izgubio činove.
Moja prirodna odbojnost prema tebi polako prerasta u veliku mržnju.
Nemojte da vam on pametuje. Strajker će s vama da bude pošten.
Kako da ne, pošten.
Jedva čekam da se s njim sretnem van službe.
Hej, polako s tom rukom, šampione!
Osedlaj se!
- U redu, odmor. - Odmor.
- Kako ti izgleda ova tvoja četa? - Pitaj me za šest mjeseci. Konvej!
Sinoć sam vam gledao dosjee. Tvoj otac je bio pukovnik Osim Konvej.
- Što ako je i bio? - Bio sam s njim prije deset mjeseci.
Bio mi je komandant prije nego što je poginuo.
Odličan čovjek i jedan od najboljih časnika s kojima sam služio.
- Mislio sam ako ti... - Hvala, imat ću to na umu.
- Zbog toga noćas spavaš s puškom. - Nije bilo namjerno.
- Nitko u ovoj četi ne ispušta pušku. - Zbor!
U redu, sedlaj se. Uzmite stvari.
Ponekad nisam siguran koga više mrzim, njega ili kosooke.
- Otac ti je bio dobar marinac. - Sve do prije deset mjeseci.
- Prijavio si se kad je poginuo. - Ne, nego jer je bilo očekivano.
Kad god je rat, muškarci iz moje obitelji idu u Mornaricu.
Ja sam posljednji Konvej, i evo me tu.
Otac bi ti sigurno bio ponosan da zna da si nastavio tradiciju.
Ne bi. On bi od mene očekivao da budem u nekoj lakoj službi.
- U stvari, to mi je i rekao. - Ne razumijem.
Osramotio sam ga. Nisam bio dovoljno žilav. Bio sam slabić.
Govorio mi je da nemam hrabrosti. Htio je da budem poput Strajkera.
"Jedan od najboljih s kojima sam služio." Sigurno su se dobro slagali.
Vojničine s nabijačem za puške na leđima. Ja sam civil, a ne marinac.
Na moja leđa ga neće staviti. Ja sam ovdje isključivo radi tradicije.
- To je jedini razlog? - Da. Zašto?
Tako... Strajker zna što radi.
Znao je i Jack Trbosek.
Prestanite da se zezate. Ti si u krivoj koloni.
Približi lijevu nogu.
Življe!
Čojnski, imaš dvije lijeve noge!
Čojnski! Što to radiš?
- Obučavam se s bajunetom. - Ne bih baš rekao.
Da, gospodine.
Ljudi su ti prilično traljavi, Strajkeru.
Da, gospodine.
Ovo će Strajkera malo spustiti na zemlju. Njegovi momci nisu baš najbolji.
Objesite ga između onih stupova, pa ćemo odmah da budemo bolji.
Čojnski!
OK, ja sam nespretan.
- Zauzmi položaj. Daj mi pušku. - Što je ovo?
Ako nećeš da učiš na lakši način, naučit ćeš na teži. Napadni me.
- Bez zaštite? - Čuo si me.
- Mislite ovako? - Da, ovako!
Shvatio si? Bolničar!
U redu, sedlaj se. Idemo ponovno. Uzmite stvari.
Ti si jedini u bazi koji ne može da se ljubi.
Ovo boli, nije smiješno. Nijedna riba se neće približiti ovakvim ustima.
Ne brini, slušaj ovo. Nema izlazaka tri mjeseca. Imaš vremena.
- Tri mjeseca?! Kako si to saznao? - Imam svuda svoje špijune.
Zbog ovoga bi trebalo da kazne Strajkera.
Ali neće. Vjerojatno će ga pohvaliti što nas uči da budemo dobri marinci.
Čojnski!
Rekli su mi da ćeš da preživiš. Danas si imao sreće.
Da te učio netko kome se ne sviđaš, možda ne bi bio tako dobre sreće.
Zaista bi morao da malo poradiš na vježbi s bajunetom.
Da me učio netko kome se ne sviđam?! Što radi onima koje mrzi?
365 dana u godini, i ja sam baš danas morao da se porežem!
Tebi treba letlampa za tu bradu.
Pogledaj tko širi glasine. Kaže da nema izlazaka tri mjeseca!
Netko je tu pogriješio. Ionako za vas nema ništa.
Ti si taj, i zato nemoj da se praviš lud.
Osvojićemo Hollywood s vašim izgledom!
- Prvi vod! - To sam ja!
- Rajte, ima li pošte za Strajkera? - Ne.
Večeras će opet da bude neizdržljiv.
Probleme svakako neće riješiti viskijem.
A što bi ti učinio da tebe žena napusti i odvede dijete?
- Nakon pet godina bih zaboravio. - Strajker ne zaboravlja.
- Žao mi je, nema nikakvog pisma. - Znam.
Znaš desetogodišnjake. Tisuću razloga zbog kojih možda ne piše.
- Milijun. - Prestani.
- Što da prestanem? - Da podilaziš. Mali je redu.
- Možda mu je Mjeri rekla da ne piše. - Tako nešto ne bi učinila.
Naravno da ne bi.
Strajkeru, ti si vrlo čudan tip.
- Je li to ljubav? - Znaš na što mislim.
Mnogi ne bi shvatili da žena treba muža koji nije stalno odsutan.
Žena želi dom i muža koji će svaki dan da odlazi i dolazi na vrijeme.
- Slobodno mi reci da umuknem. - S kim drugim mogu da pričam?
- Barem jednom nemoj. - Što to?
Nemoj da ideš da bi se pretvorio u vrludavog, smrdljivog pijanca.
Nitko ne izlazi kako bi se pretvorio u vrludavog, smrdljivog pijanca.
Neki to rade. Zašto dio novca ne bi ostavio kod mene?
Kao stara baba si. Brineš.
Nemoj da me pratiš, inače ću da ti napravim rupu u toj ružnoj glavi.
- Spremni? - Samo trenutak.
- Što je bilo? - Ništa.
Beni nije dovoljno brzo rastavio pušku, pa ga je Strajker prijavio.
I zato mu je zabranjen izlazak.
Možda naš narednik zlatnog srca ipak nema zlatno srce, ali zato je...
Previše pričaš. Misliš da sam Flinu zabranio izlazak iz zabave?
Kazna je neopravdana. Zabranili ste mu izlazak zbog male greške.
Nešto ću da ti kažem, Konvej. Svima ću nešto da kažem.
Reći ću vam to vrlo jednostavno tako da svi razumijete.
Ja sam vas dobio na poklon, kao pravu korpu za Vaskrs.
Rekli su mi da vas obučim da bi bili sposobni za rat.
I to ću i da učinim! Što znači da ću svaki dan da govorim što da radite,
kako ćete da zakopčate dugmad i kada da izduvate nos.
Ako napravite nešto što mi se ne sviđa, skočit ću, a gdje se spustim, boljet će.
Guraću dok ne padnete s nogu. Kad budete na nogama, onda ste marinci.
Flin ostaje ovdje.
Vrlo grub proizvod grube škole. Nemaš sreće, Fline.
- Ako moj brat ne ide, neću ni ja. - Umukni!
- Kome ti kažeš da umukne? - Tebi!
Idemo dok i nama ne zabrane izlazak. Hoću da vidim ribe iz Velingtona.
- Kako se osjećaš, momče? - Kao ptičica s perjem.
- Nemoj da odletiš, ptičice. - Ne mogu. Još uvijek sam u jajetu.
Predivno, predivno! Hoću da plešem.
Ideš da sjedneš.
Da, iz Tenesija, ja sam otamo.
Najbolja država u SAD. Zovu je država dobrovoljaca.
Ja sam točno odavde. Smitvil u Tenesiju, kakav grad!
Ovo su mi rođaci s majčine, a ovo s očeve strane.
Mi imamo najbolji duhan od svih.
Tenesi proizvodi najviše veštačkog đubriva na svijetu.
Slušajte taj orkestar! Zombiji! Svi su mrtvi.
- Možda ovdje vole takvu glazbu. - Iii nikakvu drugu ne znaju.
- Nagovoriću ih da improvizuju. - Možda to nemaju u sebi.
Kad ja završim s njima, imat će. Lome mi srce.
Preedivno, predivno, predivno!
- Ovo je sretan čovjek. - Čekaj do sutra ujutro.
- Ne kvari zabavu, pleši. Pazim ga. - Nisam baš za ples.
- Mogao bi bar da pokušaš. - Ne, hvala.
- Zovem se Pit, Pit Konvej. - Alison.
- Zdravo, Alison. - Zdravo, Pit.
- Vruće ti je. Hoćeš da sjedneš? - Ne. Ne želim da te izgubim.
- Sada ja upadam. - Nestani, Mek.
Što bi rekla ako bih ti predložio da malo izađemo na zrak?
Rekla bih da ne bi trebala, ali da s tobom hoću.
I, što sada? Znamo sve jedno o drugom.
- Zakasnićeš na vlak. - Odleteću na krilima vjetra.
Ne bih to voljela. Mogao bi da nazebeš.
Čudno, tek smo se sreli, a kao da te poznajem cijeloga života.
I ja se tako osjećam.
- 16 tisuća kilometara udaljenosti. - Ali sada ne.
Želio bih da te vidim svaki put kad dobijem izlaz.
Biću ovdje.
- Alison... - Da?
...drago mi je da sam te večeras sreo.
- Vlak... - Znam.
Ispratiću te do stanice. Mogu i otamo da uzmem taksi.
- Ne, otpratit ću te kući. - Ne.
Mogao bi da zakasniš na vlak. A onda te možda dugo ne bih vidjela.
Kad god imaš izlaz, kaže ona, samo nazovi. Čovječe, kakva konobarica!
- Mislim da ću ovdje da završim rat. - Ako budeš još pio i hoćeš!
Na Novom Zelandu nema štakora jer su ih poubijali ovim viskijem!
Pićemo mi i gore stvari prije kraja roka.
Možda sutra završim u moru, ali večeras sam pun one lijepe topline.
Čeka me sjajna budućnost u sljedećih nekoliko sati.
Krvariš!
Ruž!
- Hej, pogledajte što sam našao! - Hej, dječaci...
...pogledajte.
- Opa, bogami je dobro potegnuo! - Vojničina!
Hej, Mek, malo si skrenuo s kursa.
- Pa, tko bi rekao! Strajker. - Propisno se napio.
Sad znam što mu se dogodilo s onim činovima. Idemo.
Vojna policija.
- Stvarno su oni. Pomozite. - Njemu ćeš da pomogneš?
Da mi je sada majci prerezao grlo, ne bih dozvolio da ga oni uhvate.
Kakva sreća! Skoro je izgubio čin, a pojavila se policija.
- Ali pogledaj što je meni učinio! - Nemoj da kažeš da te poljubio.
Ta ti je dobra!
Jesam li vam pričao o onom tipu u vlaku i što se njemu dogodilo...
- Ne shvaćam zašto mu pomažeš. - Ja ću da se pobrinem za njega.
- Odakle si se ti stvorio? - Nije važno. Vi mu niste potrebni.
- Ha, što kažete na to? - Pratio je Strajkera kao pas.
Što te briga? Barem ga je nama skinuo s leđa.
Dan nakon izlaska, išli smo na 35 km dug marš pažljivo odabranim terenom.
Sve uzbrdo. Tako da su te večeri šatore podigli vrlo umorni marinci
i sa zadovoljstvom se smjestili u njih.
Vjeruješ li ti u ljubav na prvi pogled?
U sve vrste ljubavi.
Prije nisam, ali sada vjerujem.
- Zašto mi to sada govoriš? - Jer sada razmišljam o tome.
- Oženit ću tu djevojku. - Koju djevojku?
- Onu koju sam sinoć upoznao. - Ujutro će ti biti bolje.
Ne može da mi bude bolje nego sada.
Pitam se, zašto se muškarci žene u ratu?
- Ne znam. - To je najgore vrijeme.
Ja sam se prije uvijek zezao okolo, i nisam nikada razmišljao o braku.
U SAD znam mnoge ribe, ali...
Mislim da je to zato jer kad ovdje dođeš onda shvatiš neke stvari.
Duboko u sebi shvatiš, koliko god se trudio da ne misliš na to,
da možda ipak postoji netko tko je stvoren samo za tebe...
...i onda poželiš da na kraju iza tebe ipak nešto ostane.
Nije važno je li dječak ili djevojčica, samo ako nisi zaboravljen.
Postojaće netko tko nikada ne bi bio živ da nije bilo tebe.
Jesam li u pravu?
Mislim da jesam.
- Hej, Konvej, imaš li propusnicu? - Imam.
U redu, uskači. Odvest ću te.
- Čujem da u gradu imaš djevojku. - Što ako i imam?
- Momci kažu da je fina. - Previše pričaju.
Je li to nešto ozbiljno s njom?
Kako sada stoje stvari, ovo nije vrijeme za ozbiljne stvari s djevojkom.
Ne znaš koliko ćeš još da budeš ovdje, ni kada ćeš da se vratiš.
Ne znaš ni koliko ćeš još biti živ.
Kada je riječ o dužnostima, recite što treba i ja ću to da uradim.
Ali što se tiče mog života, držite se podalje.
- Isto bi ti rekao i otac. - Ni njega ne bih slušao.
- Nikad i nisi. - Kako vi to znate?
- On mi je rekao. - Što vam je rekao?
Znam to i sam. Rekao vam je da sam ga razočarao, zar ne?
Rekao vam je da ne bih mogao da se borim za sebe, zar ne?
- To si ti rekao. - Ne, već moj otac.
Kad god vi otvorite usta, on govori. Svaka vaša misao je misao mog oca.
Kao da mi je neprestano iza leđa.
Ali nije uvijek ni govorio ni mislio ispravno.
To ćete sami otkriti kada dođe vrijeme. Ali do tada me ostavite na miru.
- Hoćeš da te prebacim u grad ili ne? - Hoću.
- Što je bilo? - Ništa. Zašto?
- Jedva da si riječ progovorio. - U pravu si. Razmišljao sam.
- O nama? - O sebi.
To je sebično.
Dušo, misliš li ti da sam ja hrabar?
- Kakvo čudno pitanje. - Misliš li?
Ne znam. Zašto?
- Moram nekome da dokažem nešto. - Kome?
Ne poznaješ ga. On je umro.
Da, Pit, mislim da si ti hrabar.
To pomaže. Ne znaš ni sama koliko mi to pomaže.
Nemoj da više o tome pričamo.
Trebalo je da svo vrijeme pričamo samo o nama
i o tome što će da bude s nama.
- A što bi ti volio da se dogodi? - Htio bih da te oženim.
To bih i ja htjela.
Čudno, mi se jedva poznajemo.
Viđamo se samo nakratko, ali ipak...
Znam što hoćeš da kažeš.
- Čojnski, ne ideš na vjenčanje? - Ne.
Ne mogu da naučim ovo s bajunetom. Nespretan sam.
- Zauzmi položaj. - Ne, naredniče, ne opet!
- Nisam ništa bolji od prošlog puta. - Zauzmi položaj!
- Ponovno to sviraj. Ti vodi. - Što?
Ti vodi!
Prebacuj težinu.
Lijevo, lijevo!
Tako. Samo nastavi. Naučit ćeš.
Vežbaj to pola sata svaki dan.
Hej, naredniče! Uspio sam!
Nisam bio u crkvi od četrnaeste godine.
- Ljubljenje nevjeste je sjajna stvar. - Od toga se uželim kuće.
- Što je s vama? - Meni on izgleda isto.
- A kako bi trebalo da izgleda? - Oženjen, naboran, zabrinut, kao ja.
- Još 44 sata i 34 minute. Krenite! - Oprostite, momci.
Ovo vam je mali vjenčani poklon od nas.
Bili ste sjajni. Ne mogu dovoljno da vam zahvalim.
- Jesi li sigurna da je on onaj pravi? - Sigurna sam.
Hajde, krenite!
- Sempre felice, Mek! - Čvrsto drži situaciju u rukama!
Nama su ostala 44 sata i 33 minute. Što ćemo da radimo?
Ale, da sam ja riba, odmah bih se udao za tebe.
Prestani! Imao sam dovoljno težak dan.
Što ja ovo radim?
44 sata i 32 minute. To nije baš dugo, zar ne?
Ne, nije uopće dugo.
Pitam se koliko je drugih ljudi imalo samo 44 sata i 32 minute.
Ja bih rekla, dosta.
- Napravit ćemo da nam se čini dugo. - Kao godine.
- Da ga otvorim? - Naravno, samo izvoli.
Baš su požurili, zar ne?
I drugima se žurilo.
Stigla je zapovijed da se isplovi, i marinci su isplovili.
11 dana na moru. Cilj? To su znali samo u komandi.
Po brodovima su se čule glasine, ali sve su bile pogrešne.
Brodska četo... stoj, jedan, dva!
Voljno!
Šteta što nisi mogao da je opet vidiš. Niste imali puno vremena.
Znali smo da ovo može da se dogodi. Vratit ću se. Moram da vjerujem u to.
- Naravno, svi ćemo se vratiti. - Mjesta!
Ne nosi se tako zastava, Regaci. Sve moram da te naučim.
Gledaj sad ovo... Što namjeravaš s njom, Beni?
Odnijet ću je u Tokio i staviti nasred Tajms Skvera.
- U Tokiju nema Tajms Skvera. - Biće kad ja tamo dođem.
Dakle, ovako se slaže zastava, da se vidi plava strana.
Vidi ti to!
- Uzeo si mi majicu! - Nisam!
- Kažem ti, to je moja majica! - Nije nego moja!
Dajte, momci. Trebalo bi da prestanete da se tučete toliko.
Inače će jedan od vas da se povrijedi.
Bolničar! Bolničar!
- Što je ovo? - Smiri se. Ovo Mornarica čisti grlo.
Bogami, ne zvuči kao malokalibarska puška.
Nadam se da dobro vježbaju. Što mislite, na koje otok idemo?
Reći će nam kad za to dođe vrijeme.
- Evo, to je to. - Izgleda kao svinjski kotlet.
- Kako se zove? - Tarava.
Nikad čuo. Sigurno je pogrešno mjesto.
On je dio atola Tarava.
Ovo otok se zove Betio. Ne pitajte kako se to piše.
Morat ćete da budete tamo, ali ne morate da znate kako se piše.
- Ovo je Crvena plaža 3. To smo mi. - Što oni tamo imaju?
Sve. Otok drže specijalne desantne jedinice.
To su japanski marinci. Dobro su ukopani i prilično su opaki.
Njima je smrt poput ubacivanja sitniša u džuboks, ali nema veze.
Neka oni samo umiru za svoju zemlju. Vi ćete živjeti za svoju.
- Što je bilo? - Ništa.
- Idi tamo. - Čujem ga i odavde.
Rekao sam ti da ideš tamo. Ne želim da netko strada jer ti nisi slušao.
- Učitelju, pomozi mi. - U čemu je problem, sinko?
Napiši 5.000. Kruže glasine da toliko ima kosookih na tom otoku.
- Mornarica je bacila 1000 t granata. - Ne zaboravi zrakoplovstvo.
- Oni B-24 ih dobro obrađuju. - I to već šest dana.
Saberi tonažu eksploziva, podijeli je s brojem kosookih i dobit ćeš odgovor.
- Možda se za ručak vratimo natrag. - Nemoj da se nadaš tome.
Mornarica i zrakoplovstvo su dosta bacili u kanal prije našeg dolaska.
Ali, kad se iskrcamo, tamo će i dalje da nas čeka dosta žutih.
Otok jedino može da se zauzme iskrcavanjem marinaca na plažu.
Čuli ste. Mornarički napad je traćenje vremena. Strajker zna bolje.
- Tko je tebe uključio u razgovor? - Govorite kada da pričam, a kad ne?
- Jedino kad ne možeš sa mnom. - Prekini, Konvej.
Dosta mi je vašeg izigravanja "okorelog narednika".
Tako ste veliki da se svi plaše da vas udare. Ja ne!
Oladi malo!
Zaboravite ovo, i počnite da mislite kako ćete da preživite na plaži.
- Ne očekujte da će vam biti lako! - Pažnja! Pažnja!
Neka se sve jedinice jave na svoje položaje za iskrcavanje!
U redu, momci. Javite se kad vas prozovu.
Pažnja, večeras nema nikakvih filmova!
Ovdje se stvarno radi punom parom.
- Promašaj! - Možda koriste ćorke.
- Možda nišane dvoglava djeca. - Možda su ovo samo manevri.
Pripremite se, prilazimo mjestu iskrcavanja. Napunite i zakočite!
- Sretno, naredniče! - Charlie, pomozi mi ovdje!
- Što namjeravate? - U zaklon!
- Kako je? - Pogođen sam!
Bolničar! Preživit ćeš.
Ukleštili su nas! Ne možemo preko ovih balvana!
- Idem dok se još može! - Ostani ovdje, mali!
Ovdje će sve da nas pobiju. Volio bih da im se približim!
Čemu žurba? Ovdje je baš lijepo.
- Pogodili su poručnika! - I nas će ako se ne pomjerimo.
Ovdje mogu da nas pobiju kao od šale.
- Sva ta obuka da ovdje izginemo? - Naredniče, napravite nešto!
Ostanite gdje ste dok vam ne kažem drugačije.
Morate da nas izvučete odavde!
Ako si nervozan, broj nožne prste. Ja sam taj koji ovdje razmišlja.
- Gdje je poručnik Baker? - Pogodio ga je strojnica.
- Je li tvoja četa u redu? - Osim jednoga. Što nas zadržava?
Bunker u staroj elektrani. Tolike bombe, a oni nas pobiše.
- Cigareta, gospodine? - Hvala.
Poslao sam po bacače plamena. Tvoja četa će da ih prati! Za mnom!
Čuli ste! Krenite i držite se zemlje!
Moramo da ućutkamo onaj bunker!
Tražimo artiljerijsku vatru na cilj koji se nalazi na koordinatama...
...dva-četiri-šest-nula-šećer-kukolj. Kraj.
Primljeno.
Bacači plamena, pokret! Grupa za uništavanje, budite spremni!
Krenite!
Šipli!
Pomozi mi da skinem ovu opremu.
Bacite je!
Pokret!
Izvucite ga odatle!
- Ode ti jedan od devet života. - Sada nam dolaze tenkovi.
Bolje ikad nego nikad.
Idemo!
Bolničar! Bolničar! Ovamo!
Nemoj da čekaš. Naći će oni mene. Samo nastavi. Sredi ih za mene.
Nađi Strajkera i drži se njega.
On je dobar čovjek.
Reci mu da...
Volio bih da znam gdje je ostatak ćete.
- Gdje smo ovo? - Na ne baš najzdravijem mjestu!
Sklonimo se!
Ovo je bilo blizu. Idući put nemoj da trčiš tako.
- Voliš da trčiš pred rudu, zar ne? - Pred što? Gdje?
- Imam još samo malo streljiva. - I ja.
Na to smo zaboravili. Treba da nabavimo još.
- Idem ja. - Samo sat! Izaberi broj od 1 od 6.
- Dva. - Pet.
Obojica ste pogriješili.
Ovaj me tip uništava.
Bilo bi dobro da Tomas požuri!
- Može li koji redenik, Mek? - Samo se posluži.
- Kakva je situacija na liniji? - Prilično gadna.
- Samo nastavite. - Sretno.
- Je li to kava? - Naravno. Hoćeš li malo?
Hoću li malo?
Nisam pio kavu otkad smo se iskrcali s broda.
Vama artiljercima je ovdje baš lijepo.
Izvoli.
Divno!
- Gdje je Tomas? - Vjerojatno je stradao.
Ne, neće taj lako. Idemo odavde!
- Mogu li da uzmem malo za svoje? - Naravno. Otvori čuturicu.
Pričaj... kakva je trenutno situacija?
Ne može da bude bolje, Mek. Oh, ovo je život!
Dođite i navalite, momci! Streljivo i svježa, vruća kava!
Helenopolis!
Bas!
Hej, Grče!
- Što te zadržalo, Tomase? - Gdje je Bas?
Pogođen je u stomak.
Ostali smo bez streljiva.
Što te toliko zadržalo, stari?
Bojnik Krou, gospodine.
- Jime? Kako ide? - Gadno, Dave.